"Скажені" руху лицарів червоної троянди
Віртуальний меморіал загиблих борців за українську незалежність: вшануйте Героїв хвилиною вашої уваги!
!['Скажені' руху лицарів червоної троянди](https://cdn.obozrevatel.com/news/img/newspreview-default-thin.jpg?size=1944x924)
Хто б міг подумати ще рік тому, що глава адміністрації президента Віктор Медведчук буде давати досить тривалі телевізійні інтерв'ю, а Григорій Суркіс згадає, що, нібито, володіє не тільки футбольним клубом <Динамо>, але і ще рядом "збиткових", одно, як і ФК, підприємств? До того ж боротьба з владою розкріпачує, і ось вже лідера СДПУ (о) можна побачити без краватки, в розстебнутій на два гудзики сорочці і в дуже цікавій компанії.
Їжу для нових роздумів в контексті опозиційності об'єднаних соціал-демократів дала інтернет-конференція давнього візаві лицарів червоної троянди Костянтина Григоришина на сайті "Українська правда". Один з читачів задав більш ніж пряме запитання, і несподівано отримав на нього відповідь: "Чи правда, що ви зустрічалися в Москві з Суркісом і Медведчуком, і вони сповістили вас про те, що у вас найближчим часом будуть проблеми з російськими силовиками?" , - поцікавився розуміється на колірний <кухні> громадянин. Григоришин допитливому відповів: "Я не зустрічався з Суркісом і Медведчуком", і дав стимул для розвитку сценарію: "проте до мене доходять чутки, що вони намагаються повторити в Москві те, що вже один раз сталося в Києві в 2002 році".
Крім того, росіянин запорізького походження констатував, що лідерів СДПУ (о) життя нічому не вчить, і оприлюднив не менше цікаву інформацію: "Останній раз бачив Медведчука на початку січня 2005 року в VIP-залі аеропорту Внуково-3 в компанії з Максимом Курочкіним" .
Отже, як казав герой оскароносного фільму, вечір перестає бути томним.
Григоришин в черговий раз нагадав секрет Полішинеля - звідки ростуть ноги у одіозного "Російського клубу", який всмак повеселився на останніх президентських виборах в Україні. Втім, інформаційні (та й не тільки) війни електорального плану на вітчизняній території, ведені під проводом керівника російського Фонду ефективної політики Гліба Павловського, пішли в минуле, а самі російські політтехнологи повернулися на місце постійного проживання. Тепер Гліб Олегович заявляє, що Україна сьогодні - це країна, у якої знесло довбешку ", і десь він правий." Зриває довбешку "не у держави, а у деяких її громадян. З екс-керівником Державного управління справами Ігорем Бакаєм все гранично ясно - людина поїхав до Білокам'яної, тому що в матері міст руських його в кращому випадку чекала персональна камера в Лук'янівському СІЗО, а в гіршому доля Кирпи і Кравченка. Поїхав Ігор Михайлович, до речі, не в останню чергу "завдяки" тому самому Віктору Медведчуку, адже, як випливає з повідомлень "компетентних органів" під документами, що дозволяв фінансові махінації, незаконну приватизацію земель в заповідних місцях, всілякі інші зловживання, стояла підпис не глави АП, а саме Бакая.
Спостерігалися в столиці Російської Федерації і не менш колоритні особистості - екс-глава Центрвиборчкому Сергій Ківалов, екс-міністр внутрішніх справ Микола Білоконь, екс-мер Одеси Руслан Боделан, і навіть перебував, нібито, на лікуванні Віктор Федорович Янукович. З вищезазначеними громадянами теж все більш-менш зрозуміло, але навіщо ж, якщо вірити Григоришину, в Москві (або, принаймні, у Внуково-3) знайшлась Медведчук із Суркісом та ще в безпосередній близькості з Курочкіним-скажені-лужніковськими?
Раніше з публічних людей, що представляють два дружніх держави, саме в аеропорту зустрічалися Леонід Данилович Кучма (ще перебуваючи на посаді президента) і чинний глава Росії Володимир Володимирович Путін. При всій повазі до Медведчука, Суркіса та Курочкіну, рівень їхнього польоту таки нижче, ніж у президента, і, напевно, в самому портовому терміналі вони переговорів не проводили, а усамітнилися в більш відповідному місці.
З даного масиву інформації сама собою народжується гіпотеза - лідери Соціал-демократичної партії України (об'єднаної) нанесли візит в першопрестольну, щоб перевести свою гру на <нейтральне поле>, але із залученням легіонерів. Розуміючи, що після зміни влади на батьківщині, перспективи у есдеківського бізнесу в Україні вельми туманні, Медведчук вирішив заручитися підтримкою тих, чий голос чути в Росії.
Звичайно, приймати участь у серйозних російських справах вітчизняним об'єднаним соціал-демократам ніхто не дозволить - велика Росія, але вся поділена, а от розвинути сценарій в боротьбі з Григоришиним, який не вдалося реалізувати на території України, можна спробувати. Безумовно, навіть за допомогою Курочкіна (читай - Павловського) у політичні верху "команду молодості нашої" не пустять. У президента Росії після провального промоутерства "нашої" для Януковича, після анекдотичного дворазового поздоровлення "єдиного кандидата" розвинулася стійка ідіосинкразія на підкилимну боротьбу киян. Та й "не царська це справа": Однак врахуємо, що жадібних до грошей, вибачте, до матеріальної стимуляції, знакомцев у Макса Скаженого в Москві достатньо, багато з них мають безпосереднє відношення до високих кабінетах, а деякі носять погони.
Є в Москві, як і в Києві, ресторан "Егоїст" (розташований на вулиці делегатський, 1). Так що влаштувати маски-шоу з укладанням на асфальт і піханія в кишені бізнесменові пакета з білим порошком і пістолета праці не складе, а ефект може принести чималий.
Крім усунення конкурента, який де-факто вже дуже серйозно потіснив бізнес лицарів червоної троянди на їх батьківщині, есдеки отримують у разі реалізації такого сценарію ще одну вигоду - поліпшення іміджу. Після краху в президентській кампанії рейтинг популярності в минулому партії влади неухильно наближається до нульової позначки, змінити ситуацію не можуть ні струс мозку Нестора Шуфрича, ні полум'яні виступи Тамари Прошкуратової. Якщо ж вдасться "замовити" Григоришина в Москві, то такий хід буде "сильніше Фауста" Гете ", тоді вже можна розвивати кампанію про те, що СДПУ (о) переслідується не тільки <помаранчевої> владою, але і веде нерівну боротьбу з кримінальним елементом за кордону. А розвивати її за допомогою Фонду ефективної політики буде вкрай приємно і, само собою зрозуміло, ефективно.
Часу для того, щоб перевірити, на скільки дана гіпотеза обгрунтована, залишилося не так вже й багато - для повернення контролю над футбольним клубом та обленерго Григоришину залишилося зробити кілька кроків, виборча парламентська кампанія вже фактично стартувала. Вирішуватися чи есдеки грати ва-банк і вкотре використовувати руку Москви, - раніше це питання для них не стояв.